Feberen har godt fat her. - Det har den, sir.
Er De klar, sir?
Gå tilbage!
Giv os plads.
Inspektør Bucket, sir! - Rør dem ikke.
Sir!
- Jeg hørte Dem.
Han har været her. Han gik på valsen for to dage siden.
Alene? - Nej, sir. Med to kvinder.
Fra teglværket, siger hun.
Hvilket teglværk?
Hørte du? Hvor?
St. Albans Teglværk. St. Albans. - Hvor?
Kom nu! Hvor? - Godt, Darby. Lad hende være.
St. Albans, sir.
I grevskabet Hertfordshire.
Berømt for sine mursten.
Lidt stille i øjeblikket.
På valsen. Efter arbejde.
De to kvinder er vendt hjem, og de har drengen.
Hvorfor vil vise sig.
Drengen er altså ude af London, mr Tulkinghorn.
Han må tie stille, og han skal vide det.
Han må advares, mr Bucket.
Han må ikke sladre om mine sager, hvor ubetydelig en del det end er.
Han må ikke blande sig.
Jeg håber, De kan ordne det, inspektør.
Darby. - Sir?
Lys her. - Sir!
Sikket besvær, disse småting.
Men loven må sikres mod næsvished.
Jeg er helt enig, sir.
Krook, det er tid.
Det er den aftale tid, Krook.
Tid til forretninger.
Tid til brevene, Krook.
Breve!
Er du der, Krook?
Brand! Hjælp!
Brand!
Ro! Ro!
Ro.
Ro!
Ro.
Ro!
Stilhed!
Her er en mand, ærede jury-
som var vant til at drikke-
spirituøse drikke i ualmindeligt store mængder.
En mand i en fremskreden alder og tvivlsomt helbred.
Og meget hemmelighedsfuld. Han undgik endda naboerne-
når de spurgte til hans helbred.
Afdøde var altså i en sindstilstand, vi kun kan gisne om-
hvilket ikke hjælper dette ligsyn.
Bortset fra, at vidnet, mr... William Guppy-
som er logerende i huset
hævder at have oplevet-
at afdøde var mere aktiv i forretningsanliggender for nylig.
Selvom mr Guppy ikke kunne give flere detaljer.
Ærede jurymedlemmer.
Vi har altså ingen grund til at tro, at den afdøde Krook-
havde overladt sin forretning og sit liv til flammerne.
I forhold til en afgørelse, der peger på en ulykke-
må man spørge, hvordan han ved et uheld kunne brænde sig selv helt.
De medicinske beviser peger både for og imod-
i spørgsmålet om selvantændelse.
I så fald gik der ild i afdøde indefra-
uden udefrakommende brændstof.
Det er et mysterium, vi ikke kan løse.
Mener De, at han døde som følge af en ukendt ulykke-
må det i så fald være Deres dom.
Ærede jurymedlemmer, overvej Deres dom.
Jeg skal sørge for ejendommen.
Krook var min kones bror. Hun er hans eneste slægtning!
Vi skal gøre vores krav gældende med hjælp fra advokaten.
Judy, hjælp mig op.
Hjælp mig op, din papegøje.
Ro!
Det er min ejendom!
Deportation eller galgen for de, der rører ejendommen.
Min ejendom! Min ejendom!
Fruen må undskylde. Jeg har valgt et dårligt tidspunkt.
Hvis De ønsker det, kommer jeg igen...
Hvad vil De sige?
Sagen er den, frue, at jeg ikke har brevene med.
Jeg kan ikke få dem.
Vedkommende, der skulle give mig dem...
Der opstod en brand.
Er det alt?
Vær hellere sikker. Det er Deres sidste chance.
Det var alt, frue.
Bortset fra, at jeg... Jeg undskylder ethvert besvær-
mit tidligere besøg kan have forårsaget.
Jamen, så godaften. - Hvis De tillader, frue...
Jeg vil hellere gå selv.
Jeg undskylder, lady Dedlock, tusind gange.
Er De her? Jeg troede, rummet var tomt.
Jeg undskylder. - Bliv endelig, mr Tulkinghorn.
Jeg skal ud til middag.
Jeg har ikke mere at sige den unge mand.
Jeg gratulerer, mr Guppy.
De er en heldig, ung mand.
Jeg klager ikke, mr Tulkinghorn.
Klager?
Højtstående venner, adgang til fornemme huse og elegante damer.
Der er dem, der ville give deres ører for at være Dem.
Jeg gør mit arbejde, sir-
og arbejder for mine foresatte.
Mine venner er de ligeglade med.
Ligeså andre i den juridiske profession, såsom Dem.
Jeg behøver ikke forklare mig.
Og, al respekt for Dem, sir-
uden at De bliver fortørnet...
Jeg har ikke tænkt mig at gøre det.
Javel.
Glimrende.
Nå, sergent... George, ikke? - Nå, sir?
Nå, George, hvad siger De?
Jeg vil gerne høre, hvad De siger.
I forhold til belønningen? - I forhold til det hele.
Jeg troede, at mr Smallweed havde forklaret Dem sagen.
De gjorde tjeneste under kaptajn Hawdon og var hans fortrolige?
Jeg gjorde tjeneste med kaptajnen i mange år.
Derfor har De måske noget med hans håndskrift på?
Et brev? En ordre? Regnskaber? Alt kan bruges.
Jeg ønsker at sammenligne skriften med noget, jeg har.
De bliver belønnet for besværet.
Tre, fire... fem guineas.
Det finder De da pænt, ikke?
Hvorfor vil De sammenligne skriften?
Var De en forretningsmand, behøvede De ikke informeres.
Men det er af hemmelige årsager, ganske harmløse.
Det har mange anvendelser i den profession, jeg tilhører.
Hvis ikke beløbet er højt nok-
så sig, hvor meget mere De med god samvittighed kan kræve.
Undskyld mig, men jeg vil ikke have med dette at gøre.
Hvorfor ikke? - Jeg er ikke en forretningsmand.
Og i denne situation føler jeg, at jeg bliver kvalt.
Pas på, De ikke skader Dem selv.
Det ved De bedst selv, naturligvis.
Jeg vil ikke indblandes.
Gør som De vil, sergent.
Dit svovluhyre, jeg skal mose dig!
Jeg kvaser dig!
Jeg smuldrer dig, George! Jeg pulveriserer dig.
Jeg smider dig i rendestenen. Jeg gør det!
Hjælp mig op!
Farvel, sir. - De skylder min klient penge.
Jeg betaler den aftalte sum hver måned.
Hovedstolen er 97 pund.
Mr Smallweed har ret til at indkræve summen nu.
Lad ham bare. Jeg har dem ikke.
Har Deres ven... Bagnet dem?
Han kautionerede, så det må han hellere.
Han gav en reference. - Bagnet er Deres kautionist.
En af jer må have pengene, skulle mr Smallweed indkræve dem.
Jeg kvaser dig, George!
Synd, De ikke er forretningsmand.
Er Deres ven... Bagnet forretningsmand?
Han er meget respektabel.
Han var i det kongelige artilleri.
Jeg er aldeles ligeglad med hele artilleriet!
Officerer, soldater, heste, vogne, kanoner!
Har han pengene?
Han har kone og tre børn. - Men ikke 97 pund.
Han må ikke skades for mine problemer.
De kan forhindre det.
Jeg skal skrive under på-
at Bagnet aldrig skal generes med dette lån-
indtil De er retsforfulgt til det yderste.
At Deres midler skal være opbrugt, før min klient går til Bagnet.
Dette fritager ham stort set.
Hvad? - Stort set.
Det er et usædvanligt tilbud.
Men det kræver, at De hjælper mig med Hawdons håndskrift.
Beslut Dem, jeg har ikke mere tid.
De giver mig intet valg.
Selvfølgelig har De et valg.
Vi kan stadig være venner, George.
Det er venligt af Dem, miss. De har vel ikke noget imod det?
Jeg så Deres kammerpige i byen-
og huskede Deres godhed.
Jeg havde ikke andre at gå til. - Det er helt fint, Jenny.
Jeg hjælper, hvis jeg kan. Men Charley forstod ikke.
Hvem er drengen? Hvor er han?
Han er så syg, miss.
Han hjalp Lizzy og mig i London. Viste os vej.
Det var værre end her.
Alt, han har kendt.
Jeg tænkte, vi kunne tage ham med.
Han blev dårlig på vejen.
Er han bedre, Lizzy? - Det ser skidt ud.
Jo.
Kender De mig?
Jo.
Jeg bliver frosset. Og så brænder jeg op.
Så er det frosset igen.
Han skal bruge en læge.
Jeg prøvede. Ingen vil hjælpe.
Han hører ikke til.
Han kan jo ikke betale.
Kan han blive?
Din mand vil ikke have Jo her i den tilstand.
Der er ikke penge til at mætte endnu en mund.
Min siger det samme.
Vi håbede at tjene noget i London.
Jo er det eneste, vi have med tilbage.
Vores mænd skammede sig, fordi vi tog af sted.
Det kommer til at gøre ondt, Jenny.
Miss...
Han er så syg.
Der er noget. Der må være noget.
Judy, din svovllugtende so. Kom i gang!
Jeg er på vej!
Hver en smule, hører du?
Du har intet fundet. I gang, din heks...
Godt! - Der må være noget.
Heksekælling. - Ja, ja.
Der er noget. Der må være noget.
Krook smed aldrig noget ud.
Krook var en snedig mand.
Han kunne ikke læse, men smed ikke sin formue væk.
Det er noget.
Ja, da.
Hver en kvadratcentimeter, Judy.
100 centimeter på en meter.
Stille, din sorte bille!
Judy, hjælp mig op!
Åh, mine stakkels knogler.
Du godeste.
Kæreste Gud.
Du må hellere smide ham ud.
Smide ham på gaden? - Jarndyce, du ved, jeg er et barn.
Vær vred, hvis jeg fortjener det-
men du ved, jeg protesterer mod den slags.
Ligesom da jeg var læge.
Drengen er farlig.
Det er en grim feber, han har.
Hvad sker der ham, hvis han ryger ud?
Det aner jeg ikke, men han får det ikke værre.
Giv ham penge, hvis du vil.
Giv ham seks pence, fem shilling, eller et pund.
Eftersom du har været læge-
kan du da anbefale en behandling?
Du kan foreslå ham at sprøjte lidt eddike der, hvor han sover...
Jeg ville overlade det til miss Summerson.
Hun klager ikke.
Jeg har ikke viljen til den slags.
Udmærket.
Kære, gamle Harold.
Undskyld, sir. Må jeg tale med Dem?
Er det fra fogeden? - Nej, det er ikke min gesjæft.
Vær ikke bange, det går stærkt.
Den dreng, der er bragt til huset-
når større forsigtighed burde være udvist.
Jeg vil vide, hvor han ligger.
Jeg vil nødigt forstyrre familien.
Jo.
Jo. Er det alt, vi har?
Alt, han har.
Han siger hele tiden: Gå videre, gå videre.
Politiet, miss Ada.
Jeg skåler for vores unge ven.
For bedre helbred. For Jo.
Jeg har en poetisk forestilling om Jo.
Hvis nu skæbnen har en plads til ham i historien?
Jeg tror virkelig, at Jo vil efterligne et andet gadebarn.
Husk borgmester Dick Whittington.
Nu, jeg har sagt det, er jeg overbevist.
Jo bliver borgmester i London!
Er det ikke glædeligt?
Jeg kan se alle hans gode gerninger for mig.
De stammer fra hans taknemmelighed over huset her.
Borgmester Jo opretter Jarndyces Institution for Forældreløse Børn.
Esther Summersons Fattigstiftelse.
Og bystyret tager en årlig pilgrimsrejse til Bleak House.
Med lemonade og boller i et telt på plænen.
Ærligt talt...
Vores unge ven er sikkert en god dreng...
...på sin måde.
Lygter?
Charley, hvad sker der?
Det er Jo, miss. Han er væk.
Jamen, hvad er der sket?
Mændene leder efter Jo, sir.
Han er væk. Vi har ledt.
De har hundene med i marken nu.
Han kunne ikke flytte sig.
Men i sin vildelse kommer han ikke langt.
Men Jarndyce, hvad skal jeg sige?
Vi må hjælpe.
Skal han dø? - Han skal møde sin skæbne.
Vi må ikke opholde ham.
Fremtidens mand, ved De.
I må være bekymrede. Derfor har jeg bedt jer komme.
Men jeg er overbevist om, at der ikke er andre i huset-
der er smittet, det ville vi have kunnet se.
Men vi må være på vagt.
Alle tegn på feber, mavepine, hududslæt-
alt det helbredsmæssige kommer De til mig med straks.
Og miss Summerson skal isoleres.
Den eneste, der må komme på hendes værelse udover lægen-
er kammerpigen Charley.
Jeg er nødt til at fortælle, at miss Summerson er meget syg.
Det vil forandre hendes ansigt.
I hvert fald for en stund. Det må vi acceptere.
Men jeg forstår, at disse...
...mærker ikke altid er blivende.
Ikke i den samme...
Arrene forsvinder. - Det sker nogen gange.
En barmhjertig handling er blevet misbrugt på sørgelig vis.
Ja, drengen bragte infektionen ind.
Jeg skulle have insisteret på, at hospitalet tog ham.
Det kan jeg som en mand med formue og status.
Men barnet og de stakkels kvinder, som kun har deres nød-
kunne ikke tvinge hospitalet. Jeg bebrejder mig selv.
Hvad med drengen? Er han død?
Og Esther...
Hun kunne også dø.
Ch... Charley?
Char... Charley?
Charley?
Hvor er du? - Jeg er her, miss.
Ch... Charley?
Charley.
Hjælp mig.
Jeg er blind, Charley.
Nej, miss.
Ikke for alvor.
Ikke for altid.
Ikke for alvor.
Blind.
Venter du en gæst, Rosa?
Det ved jeg ikke. - Ikke?
Jeg mener... Jeg er ikke sikker.
Jeg ved ikke, om Watt...
Om unge Watt Rouncewell ankommer med sin far eller ej.
Ja, frue.
Ved du, hvorfor Rouncewell senior vil tale med Sir Leicester?
Delvist, frue.
Jeg ved det også... delvist.
Er du forelsket i ham?
Det ved jeg ikke.
Jeg kender dette hus ud og ind.
Det bedste sted til drenges gemmeleg. Tomt halvdelen af året.
Så hoppede jeg frem og skræmte livet af tjenestefolkene.
Så fandt jeg tjenere og kammerpiger i skjul.
Så var jeg under sengen eller bag gardinet og peb som en mus.
Pigerne sprang altid op og løb!
Det gjorde tjenerne vrede.
Jeg fik klø en gang eller to.
Åh, Chesney Wold. Et af landets fornemmeste huse.
En legeplads.
Mor! - Åh.
Du ser storartet ud. Storartet.
Watt.
Din unge slyngel.
Åh!
Forstår jeg det sådan, skal fruen forstå-
at den unge dame er for god til huset-
og får skader ved at blive?
De må forklare Dem. - Gerne, lady Dedlock.
Deres husholderske, min moder, har boet her i et halvt århundrede.
Og tro ikke, at jeg skammer mig over hendes stilling.
Hun kunne dog være pensioneret år tilbage-
og have tilbragt sin tid med mig.
Men det ville knuse hendes hjerte at forlade huset og familien.
Jeg forstår det bånd, der kan være, mellem høj og lav i livet.
Men med min søns forlovede er der andre overvejelser.
Ulig ægteskaber er almindelige.
En fabriksejers søn kan sige-
at han er faldet for en af fabrikspigerne.
Faderen kan sige:
Pigen kan gå i skole med dine søstre i to år-
og når hun er færdig... - Mr Rouncewell, sammenligner De...
...Chesney Wold med en fabrik?
To meget forskellige steder. Men omstændighederne ligner.
Ved De, at pigen blev undervist på landsbyskolen-
lige uden for porten? - Det ved jeg, sir Leicester.
Den skole tilbyder ikke-
en passende undervisning for min svigerdatter.
De sagde, De ville være ligefrem.
Lady Dedlock... Vi diskuterer min søns fremtid.
Man skal ikke uddannes ud over sin stand.
Er De en af dem, der vil udjævne samfundet?
Guillotinen? Rakket, der løber vild i gaderne?
Jeg tænker på min søn og pigen. Rosa.
Sir Leicester mener, at Deres holdninger er modsætninger.
De vil aldrig nå til enighed om noget emne.
Hvis den unge kvinde vil trække sig væk herfra-
og sætte sig under en andens indflydelse-
har hun den frihed.
Det, De har sagt, vil imidlertid ikke ændre hendes stilling her.
Sir Leicester, lady Dedlock...
...tak for Deres opmærksomhed.
Rosa.
Du vil da ikke forlade mig?
Nej, frue.
Ikke, hvis De synes...
Jeg gør, som De siger, frue.
Vær ikke bange.
Du skal være lykkelig.
Jeg skal gøre dig lykkelig.
Hvis jeg kan gøre nogen lykkelig.
Han elsker dig.
Tro mig.
Vil De vide, hvor jeg fandt dem? - Jeg fandt dem.
Stille!
Vil De vide det?
Lady Janes seng.
Krooks gamle kat.
Brevene lå skjult i kassen, hvor hun sover.
Jeg vidste, der var noget.
Gemt, forstår De. Som værdisager skal.
Hvad er en rimelig sum?
Femhundrede?
Det koster!
Naturligvis.
Alting koster.
Jeg vil fortælle en historie.
Illustrere stoltheden hos nye mænd som mr Rouncewell.
Den handler om ægte kød og blod.
Jeg håber ikke, Lady Dedlock finder mig uhøflig.
Det drejer sig om en mand i mr Rouncewells omstændigheder.
Han havde en datter, der tiltrak sig en dames opmærksomhed.
Jeg taler om en særdeles fornem dame.
Gift med en mand som Dem, sir Leicester.
Damen var velhavende og smuk. Og hun kunne lide pigen.
Hun holdt pigen, ikke som tjener og ikke som kæledyr-
men som en mellemting.
Meget tæt.
Denne dame havde en hemmelighed.
Som ung havde hun været forlovet.
Med en kaptajn i hæren.
De giftede sig aldrig, men hun fødte et barn.
Denne kaptajn, uden anseelse, var barnets får.
Kaptajnen døde senere i vanære.
Men det er ikke væsentligt.
Men kendsgerningerne kom for dagens lys-
som følge af damens uforsigtighed.
De kan forestille Dem, lady Dedlock, den uro, der fulgte.
Som De vil tro, sir Leicester, sørgede hendes mand voldsomt.
Og så kom det værste.
Da den pågældende mand hørte om disse afsløringer-
fjernede han straks sin datter fra damen.
Damen var ikke længere acceptabelt selskab.
Som om hun var den laveste af de lave.
Sådan er disse nye mænds stolthed.
Jeg håber, at lady Dedlock vil tilgive historiens grusomhed.
Passer det om min kammerpige, Rosa?
Kender man min hemmelighed?
Er det byens sladder?
Nej, lady Dedlock.
Pigen repræsenterer en tænkt sag.
Den ville være sand, hvis man vidste, hvad vi ved.
Hvor længe har De vidst det?
Jeg har vidst det hele et par dage.
Men jeg har mistænkt det nogen tid.
Før De vidste noget, tror jeg.
De mistænkte ikke noget. De håbede.
Vi har aldrig stolet på hinanden.
Sandt.
Jeg vidste, at De naturligvis ville opdage det.
Det er Deres kald.
De opsnuser hemmeligheder og får magt over folk.
Folk frygter Dem.
De holder af andres frygt.
Den eneste passion, De vil kende.
Hvad skal jeg gøre? Underskrive en tilståelse?
Forvent ikke anger, det får De ikke at høre.
Intet skal gøres. - Må jeg rejse, bliver det i aften.
Og derefter?
Hvad vil De?
Jeg har ikke kunnet beslutte, hvad næste skridt er.
I mellemtiden må jeg bede Dem holde på hemmeligheden.
Leve med den?
Og med min mand?
I Deres magt?
For Deres fornøjelse?
Sir Leicester er min eneste tanke.
Forstået sådan, at han og familiens ære er et.
Sir Leicester og baronettitlen.
Sir Leicester og Chesney Wold.
Sir Leicester, hans slægt og arv.
Alt dette tænker jeg på.
Det er Deres job.
Jeg tænkte engang, at det var lettere-
at rive et træ op med mine bare hænder-
end at bryde Deres greb om sir Leicester.
Hans tillid og tiltro til Dem.
Nu kan jeg bryde det.
Men jeg ved ikke, hvad sandheden gør ved ham.
Den kan gøre ham gal eller slå ham ihjel.
Det pludselige chok, mener jeg.
Var det formålet med historien? At forberede ham?
Jeg måtte vurdere ham.
Om De vinder ved at afsløre det.
Det ødelægger ham måske ikke.
Eller hans kærlighed til mig.
Er De bange for det?
Husk, hvorhen Deres tidlige uforsigtighed har bragt Dem.
Bare De ikke handler overilet.
Det gør jeg ikke. Det må De tro på.
Jeg må vente på Deres beslutning?
Ja, det må De.
Skjule min skyld? - Som i alle årene.
Er Deres byrde tungere nu end før?
Jenny Hallquist www.broadcasttext.com